KUALA LUMPUR
Jessica McDowell, Cognis Chemicals.
Când plecați din Kuala Lumpur, Doamnă McDowell?
Am avion spre Taiwan marți, apoi mă întorc în Dusseldorf.
Dl Tabir e foarte ocupat în dimineața asta.
Îmi imaginez.
Dacă tot așteptăm, ce-ar fi să-ți exersezi puterea de persuasiune asupra mea?
De fapt, prefer să...
Știu ce afaceri face unchiul meu. Are încredere în mine.
Începe!
Sunt sigură că realizați că, de curând, subsidiara voastră
a dezvoltat de curând lubrifiant organic, pe bază de esteri,
derivat din petrolul Kernel, care face...
Ești din America?
Din Canada. Toronto.
- Ești o admiratoare a lui Maple Leafs? - Nu. Nu prea.
Cred că ești singura din Toronto care nu e pasionată de hochei.
Ba sunt. Tata e din Vancouver, deci țin cu Canucks.
Fie vorba între noi, Maple Leafs sunt la furat.
N-ar fi trebuit să-l ia pe Mark Bell.
Nu poți pune bază pe el nici pe gheață, nici în afara ei.
- Tu cu cine ții? - Mie nu-mi place hocheiul.
Din nefericire, Domnul Tabir n-are nicio fereastră în dimineața asta.
Vă invită la petrecerea de la reședința lui, diseară.
Dacă e în regulă... N-aș vrea să deranjez.
Vino la petrecere.
De ce oprim?
Doamnă McDowell, unchiul meu crede că încrederea trebuie câștigată.
Și el n-are încredere în oameni, decât dacă-i cunoaște foarte bine.
Dar are încredere în tine, Hafiz...
De unde-mi știi numele?
Mașina ți-a fost curățată acum o oră.
Nu coborî! Dacă ai coborât, nu te mai pot proteja.
- Cine ești? - Lasă-mi mâna! Acum!
Unchiul tău face afaceri cu Abu Domar Khan.
Khan a intrat în contact cu o organizație teroristă
prin intermediul unei agenții din Pakistan.
Caută materiale pentru a construi o armă.
- Astea-s minciuni! - Vrem informații despre unchiul tău.
Contacte, transporturi... Dacă ne ajuți, te ajutăm.
Dacă nu, fratele tău moare...
Îți spun un singur lucru. Acum n-ai nicio idee de ce putem sau nu să facem.
Vei primi un telefon la ora 08:00. Vei fi întrebat dacă ai nevoie de o menajeră.
Vei dori să vină trei dimineți pe săptămână. Înțelegi?
Am întrebat dacă înțelegi!
În seara asta aș dori să discut câteva minute
despre o mare amenințare la adresa păcii
și despre hotărârea Americii de a conduce lumea
pentru a da piept cu această amenințare.
S-a luat hotărârea să creștem gradul de risc de la nivelul "CRESCUT"
la nivelul de risc "FOARTE CRESCUT".
Atentatul de la 11 septembrie a făcut ca națiunea să fie conștientă de pericol
de adevăratele ambiții ale rețelelor teroriste mondiale...
... se investighează amenințările cu avioane...
...arme sub forma unor scrisori cu o substanță albă...
Comisia de Reglementare Nucleară a plasat centralele nucleare
la cel mai înalt nivel de securitate...
Un atac terorist este foarte probabil acum.
Ce putem face după 11 septembrie, știind că rețelele teroriste
ar folosi orice orice mijloace pentru a provoca distrugeri maxime?
Vom lua orice măsură e necesară pentru apărarea libertății și securității noastre.
ATRACȚIE EXPLOZIVĂ
7 OCTOMBRIE 2001
America ripostează. Afganistanul...
... jur, n-a putut să întoarcă sau să oprească vreo 350 m.
Și totuși sunt grozav în pat!
Eu și Steve n-o să zburăm cu același avion. Nici măcar cu același tren.
Am fost cu același tren la mama ta.
E nevoie doar de un om, să prăbușească un avion peste o centrală nucleară.
Disneyland! Atac cu sarin asupra Disneyland.
Orice ne-ar spune, suntem complet vulnerabili. Cine ne protejează?
Joe, ai risca să-ți duci copiii la Disneyland, acum?
Sigur că nu. Aș fi îngrozit să-mi expun copiii
la o bursă uriașă de mărfuri de rahat și călătorii dezamăgitoare.
Joe crede că Disneyland e pentru copii cum e Vegas pentru adulți.
- Valerie, tu cu ce te ocupi? - Lucrez în domeniul investițiilor cu risc.
- La Brewster Jennings, în Georgetown. - Tare.
- Afaceri potențiale pe internet? - Exact. Pe scară mică și pe scară largă.
Oferim capital pentru dezvoltare. E destul de plictisitor.
Ești într-un avion. Doi tipi cu turbane stau pe scaunele 1A și 1B.
Sunt agitați, transpiră, spun rugăciuni...
Ce faci? Steve, ai un copil, nu?
Ești în avionul ăla, anunți poliția! Sincer, toți am face asta!
Joe? Știi că ai face-o!
Îi vezi pe tipii ăștia, în avion, cu turbane, transpirând, rugându-se.
Ce spui? Care-i decizia ta?
Jeff...
- El a început. - Da, ca de fiecare dată.
- De fiecare dată când ieșim. - M-a întrebat, i-am răspuns cum se cuvine.
Era beat, Joe. Toată lumea a avut o zi grea.
Încercau să se mai elibereze de tensiune...
Ridicând probleme spinoase cvasi-rasiale?
E părinte. Își învață copilul de patru ani să se teamă de oamenii în turbane?
Era ziua Dianei. Jeff e prietenul ei dintotdeauna.
- Și? - Și nu-l poți face pămpălău rasist!
- Nu e de râs, Joe. - Nu e de râs, e un subiect serios.
Dacă înseamnă că ești ticălos atunci când nu taci
auzind pe cineva care debitează inepții, atunci sunt un ticălos.
Și știai asta când te-ai măritat cu mine.
Călătoria ta cum a fost?
Nu... Doamne, nu!
Asta-i a mea, dă-mi-o!
- Valerie, unde-i Kim? - Nu poate veni până la prânz.
Nu ți-am spus?
Bine. Înseamnă că trebuie să lucrez de-acasă în dimineața asta.
- Poți? - Da, eu și desenele cu Sponge Bob.
Încetați! Trevor, n-o lovi pe sora ta!
Suntem invitați la o gustare miercuri seară la familia Mitchell, dar dacă nu vrei...
- Promit să mă port frumos. - Eu promit să mă port frumos.
Vezi? Ne vom purta cu toții frumos.
Vă iubesc. Pe curând...
Pa!
- Pa, mami! - Pa! Pa, mami!
- Vreți să vă uitați la televizor? - Da.
Măsurile de neproliferare, împiedicarea achizițiilor nucleare
și a armelor de distrugere în masă
de către națiunile periculoase și organizațiile transnaționale.
Suntem divizia cu cea mai mare dezvoltare din Agenție,
ceea ce poate părea un lucru incitant, dar va trebui să stai cu alții în birou.
Hafiz și-a angajat o menajeră.
- La ce oră a venit asta? - 11:00, ora Pacificului.
Urmărim tranzacțiile în direct, până la capăt.
Transportul ajunge în Joburg pe 21. E încărcat într-un container nemarcat
și trimis în Jebel Ali, zona liberă din Dubai.
Dr. Jonas și echipa lui din Los Alamos
au alterat avansul scânteii dată de bujie cu o fracțiune de nanosecundă.
Val, șeful vrea să te vadă.
- Am oprit totul. - De ce? Avem totul.
Suntem gata de start. Avem informații despre cumpărător.
Manucher Vaziri, de naționalitate siriană, are baza lângă Karachi.
A fost interceptată o convorbire în Cairo în care vorbește de componente nucleare
dintr-o sursă cunoscută din Pakistan, pe care o va duce într-un stat din Golf.
- Poate în Irak? - Vaziri e un șiit devotat.
Irakul e controlat de suniți. Saddam e sunit. E imposibil să fie Irak.
A venit ordin de sus pentru o desfășurare mixtă de forțe în Irak.
Vreau să conduci tu operațiunile.
- Felicitări, Valerie. - Mulțumesc.
Poți să-ți alegi propria echipă. E prioritate maximă.
Am nevoie de 24 de ore să-mi pun locțiitorul la curent.
- De luni vreau să fii cu ochii pe Irak. - Am înțeles, domnule.
Asta vine din Washington. Pe scurt, NDB!
- NDB? - "N-o da în bară"!
- Felicitări! - Mulțumesc.
Poți să-l pui acolo.
Nici tu n-ai casă?
- Credeam că ăsta a fost dat la o parte. - DIA a emis raportul marți.
WINPAC nu crede, Departamentul de Stat l-a trimis înapoi,
dar tot face valuri în biroul vicepreședintelui.
Crezi că Joe ar putea s-o facă?
E priceput, a fost acolo de sute de ori. Cunoaște zona.
Grozav. Poți să ne dai recomandările și un memoriu?
Ne-ar ajuta mult.
Nu pari prea bucuroasă.
Joe a muncit mult să-și clădească afacerea.
Și mai sunt și gemenii. Banii sunt cam la limită, acum.
Ne-a mai ajutat și înainte. Poți să-l rogi să vină?
- Bună. - Drăguț loc aveți aici. Intim.
Vino să-ți fac intrarea.
Lucrezi la subsol?
De fapt lucrez în Georgetown pentru Brewster Jennings.
Suntem o firmă mică de investiții de risc.
Cred că e o meserie interesantă.
Câștig un ban.
- Intră! - Joe, el e Jack...
- Bună, sunt Joe Wilson. - Încântat, domnule ambasador.
19 FEBRUARIE 2002
Vă las să discutați.
Joe Wilson.
Luați loc. Doriți ceva de băut?
O cafea ar fi bună. Mulțumesc.
- Cum o doriți? - Neagră, mulțumesc.
- Ce știți despre "turta galbenă"? - "Turta galbenă" de uraniu?
Cred că e un concentrat extras din minereul de uraniu
folosit la crearea materialelor fisionabile pentru armele nucleare,
dar eu nu sunt om de știință.
Dar despre Niger?
Eu îl pronunț mai moale pe "r", ca să nu se confunde cu Nigeria.
ONU o cataloghează ca fiind țara cu mortalitatea cea mai ridicată.
Acolo mi-am început cariera în Serviciile Externe.
Am fost în vizită de multe ori, pe când eram ambasador în Gabon,
apoi, din nou, când eram director al politicilor africane
sub președintele Clinton, pentru NSC.
M-am întâlnit cu prim-ministrul Mayaki, îl știu pe fostul Ministru de Externe,
îl știu pe Ministrul Exploatărilor Miniere, cunosc țara foarte bine.
Biroul vicepreședintelui a primit un raport în legătură cu o vânzare
între Niger și Irak... de 500 t de "turtă galbenă".
Nu trebuie să vă spun cât e de serioasă chestiunea.
Nu, domnule. Nu e nevoie.
Asta e o cerere din partea Biroului vicepreședintelui.
- Ne puteți ajuta? - La ce vă gândiți?
Bine ați revenit în Niger, domnule ambasador!
- Ce mai faceți, Domnule Bonzala? - Bine, foarte bine.
V-ați schimbat înfățișarea. Purtați barbă!
Ultima oară când ne-am întâlnit, eu eram ministru și dv. ambasador.
Azi, datorită voii lui Alah, suntem oameni liberi.
Spuneți-mi, Excelență, cum își poate ajuta Nigerul vechiul prieten, America?
"În vara lui 2001, Irakul căuta să cumpere"
60.000 de tuburi de aliaj de aluminiu 7075-T6 fabricate în China."
Specificațiile stricte ale acestor tuburi ne fac să tragem concluzia
că erau destinate îmbogățirii uraniului.
În felul ăsta, avem dovada că Saddam construiește o bombă nucleară.
"În august 2001, J. Turner..." ăsta-s eu,
"s-a dus în Viena, ca să se întâlnească cu oameni de știință de la IAEA"
și am alcătuit acest raport, care constituie punctul de vedere al CIA.
Vă pot răspunde la întrebări.
INR a tras concluzia anul trecut că erau tuburi de artilerie, probabil,
iar DOE a fost de acord că erau exact tuburile folosite la rachetele de artilerie irakiene.
- Unde sunt tuburile? - La WINPAC.
Le-am examinat. Asta e problema, că niciunul dintre voi nu le-a văzut.
- Eu le-am văzut. - Și când a fost asta?
Când i-am permis echipei sub acoperire să le intercepteze în Iordania.
Am cumpărat niște mostre și vi le-am trimis vouă, celor de la WINPAC.
Și înțeleg că tu nu ești expert nuclear.
Tuburile astea sunt identice
cu cele proiectate în anii '50 de omul de știință Gernot Zippe.
Ai dreptate că nu sunt expert nuclear,
dar dr. Houston Wood, de la Universitatea de Fizică Atomică din Virginia, este.
În plus, îl știe pe dr. Zippe, care i-a spus că grosimea tuburilor irakiene
era de trei-patru ori mai mare decât cea din proiectul lui.
Și a mai spus că lungimea tuburilor era dublă față de cea din proiectul Zippe.
Chiar a spus că singurul lucru comun între tuburile lui și tuburile de aluminiu
era faptul că amândouă erau construite din aluminiu.
Un metal care n-a mai fost folosit în centrifugarea gazelor din '52.
Și eu am fost în Viena. Și în Canada. Am lucrat la asta luni e zile.
- Sunt centrifuge. Punct. - Deci, concret, sunt tuburile tale
și, dacă nu te lăsăm să câștigi, le duci acasă.
Jalnic.
Joe, nimeni nu spune că greșești, dar dacă ai dreptate,
chestia asta este enorm de importantă. Așa că trebuie să punem întrebări.
Nu?
Trebuie să punem întrebări.
Nigerul are două mine de uraniu în deșertul Saharei.
Una e înfundată, iar cealaltă e condusă de COGEMA, o subsidiară franceză,
controlată de un parteneriat germano-nipon.
Cinci sute de tone de "turtă galbenă" nu e o tranzacție pe sub mână,
căci reprezintă o creșterea cu 40% a producției naționale de export de uraniu.
O vânzare de calibrul ăsta lasă în urmă un munte de documente.
Orice documentație trebuie semnată, prin lege, de primul-ministru,
de ministrul de externe și de ministrul exploatării miniere.
Dar să spunem că e o tranzacție pe sub mână.
Cum să transporți pe ascuns 500 t de orice fel de marfă,
ca să nu mai vorbesc de uraniu?
Vorbim de 50 camioane pe un singur drum,
prin sate care nu văd cu lunile un vehicul, exceptând câte un maxi-taxi.
Ar fi un eveniment discutat luni de zile.
Să crezi că ar uita, e ca și cum ai crede că pot uita copiii Crăciunul.
Secetele din anii '70 și '80 au atras milioane de dolari ca ajutoare americane
ce continuă și în ziua de azi.
N-ar avea sens ca Nigerul să compromită relația asta.
Din acest motiv și din toate cele pe care vi le-am dat,
părerea mea este că vânzarea asta nu e posibilă.
Ce se întâmplă acum?
Vor scrie un raport, îl vor da analiștilor, care-l vor rescrie
apoi va fi trimis sus împreună cu alte rapoarte pe care le au.
- Ce? - Mi se pare incredibil.
Nu pot să cred că vor trimite pe altcineva acolo ca să ajungă la aceeași concluzie.
Nu poți să te bazezi pe o informație dintr-o singură sursă.
Asta nu e o informație, e o opinie.
Crede-mă. E un adevăr.
- Cine spune? - Eu.
Ești o rotiță minusculă într-o mașinărie uriașă.
Tu ți-ai făcut treaba. Poți să te simți bine.
Vor ține cont de asta. De asta nu te plătesc.
Nu prea mă simt ca agentul 007.
Pot să-i pun pe copii să-ți facă o medalie, dacă te bucură mai tare.
Ăștia cu 00 în față preferă partidele de sex gratis.
Poate că aș putea face ceva în legătură cu asta.
Angola organizează o altă licitație
pentru extracțiile de țiței din largul mării.
CAIRO
Ați pățit ceva? Patru mâini, patru picioare, niciun os rupt...
- Domnule Wilson, îmi pare rău că am întârziat. - E-n regulă.
- Ia uitați cine a venit! - Când vine mama acasă?
Sunt onorat să vă cunosc, în sfârșit, dr. Harper.
N-am putut să ajung la seminarul de la MIT,
dar am citit transcrisul.
Ați citit lucrarea mea despre quarkuri?
Dr. Harper, am citat lucrarea dv. din 1995 de mai multe ori.
Dr. Harper e în Cambridge, Massachusetts.
A primit un telefon ieri, prin care i s-a cerut să rămână acasă 48 de ore.
Nu înțeleg.
Cine sunteți dv.?
Regret că v-am lăsat o impresie greșită, dar sunt aici să vă întreb același lucru.
Pentru că dv. nu sunteți prof Badawi.
Sunteți dr. Turif Al Fallari. V-ați născut în Basra.
Ați fost inginer-șef la centrul nuclear din Osirak, până ați fugit din Irak
și ați venit aici, în Cairo.
Am nevoie de numele colegilor dv. din programul nuclear.
Viețile a sute de mii din poporul dv. depinde de asta.
- E absurd! - N-ați fost niciodată torturat, frânt?
N-ați scăpat, într-un final, ajungând aici, în Cairo, cu nimic?
Nu! Numele meu e Bachara Badawi. N-am fost niciodată în Basra.
Sunt profesor.
Dr. Fallari avea două fiice.
Au fost răpite de gărzile personale ale lui Uday Hussein.
N-au mai fost văzute niciodată.
Am nevoie de numele colegilor dv. din programul de arme nucleare.
EXPERȚI IRAKIENI ÎN DOMENIUL NUCLEAR
28 IUNIE 2002
- De ce sunt ăștia aici? - Ce?
Da!
- Oamenii vicepreședintelui sunt aici. - Ce?
Numele meu e Scooter Libby. Sunt șeful echipei vicepreședintelui.
- Tu cine ești? - Dave...
Sunt analist... în domeniul neproliferării...
Ce-i poți spune vicepreședintelui despre tuburile de aluminiu?
S-a vorbit mult despre asta aici.
Relaxează-te, da? Vor doar să pună punctul pe i.
Haide, Jim. Vicepreședinții nu vin decât pentru inaugurări la Langley.
Cheney nu are încredere în noi. Rahatul ăsta durează de 30 de ani.
O să explodeze odată. Val, cum stăm cu Irakul?
Trebuie să găsim surse pe care ne putem baza.
Trebuie să luăm pulsul de aproape.
Jim, Val crede că putem intra în programul de înarmare.
Cum?
În trei săptămâni va trebui să revină pentru analize...
Haide...
Hai, odată!
Dr. Zahraa? Putem vorbi undeva?
Când l-ai văzut ultima oară pe fratele d-tale?
1992. Înainte de asta, în '83, a venit aici la o conferință tehnică.
De două ori în 25 de ani.
Încercăm să ținem legătura, dar e dificil.
Ți-ar plăcea să te întorci, să-l vezi?
Vrei să devin spion?
Vrem să-l întrebi pe Hammad câte ceva.
- Crezi că ți-ar spune? - Eu sunt doctor.
Muncesc din greu. Și sunt și mamă. Am o fetiță și ea doar pe mine mă are.
Putem să-l ajutăm pe fratele d-tale.
- Acum ne-ar fi extrem de folositor. - Și lui Saddam.
Serviciile secrete Mukabarat îl urmăresc zi și noapte.
Ar putea veni aici.
E expert în fizică. Ar avea o slujbă.
Copiii lui, familia lui ar fi în siguranță.
Tu și fiica ta l-ați putea vedea de câte ori ați vrea.
Ne poți ajuta?
Nu voi face nimic să vă ajut. Nu vă cunosc.
- Nu-ți pasă de Irak? De țara ta? - Țara mea e America, acum.
- Crede-mă, dacă era o altă cale... - N-am încredere în voi.
Câtuși de puțin.
O să intrăm într-un război, în care fratele tău va fi prins la mijloc.
Dacă regimul irakian își dorește pacea, atunci imediat și necondiționat,
va dezvălui și va îndepărta armele de distrugere în masă.
- Da, intră. - S-au întors.
Dacă regimul irakian ne sfidează din nou lumea trebuie să acționeze deliberat,
decisiv, pentru tragerea la răspundere a Irakului.
Să nu faci glume!
Crede că eu nu înțeleg cât e de serioasă treaba?
Săptămâni întregi, câte 15 ore pe zi, am trecut peste ele.
Bun, asta e. Mă ocup eu de asta.
Am trecut peste astea de cinci-șase ori până acum
și nu știu cum vreți să jucăm noi.
Dă-mi voie să fiu mai explicit, Paul.
Nu știu pentru ce sunt tuburile astea.
Se poate să fie ceva cu ele, din ce spui, dar cel mai probabil nu e nimic.
- Exact! - Pot să întreb ceva?
Când spui "nu știu cum să jucăm", ce vrei să spui?
- Spun că nu știu cum s-o spun altfel... - Doar că n-ai spus "eu", ai spus "noi".
Deci ai vorbit cu ceilalți cum să "joci" întâlnirea asta.
De ce simte nevoia CIA-ul să "joace" întâlnirea asta?
Ceea ce am vrut...
- N-am vrut să spun ceea ce am spus. - Care parte? Ultima?
- Sau și alte lucruri? - Scuză-mă, sunt puțin confuz.
- Vrei să reiau? - Nu! Doamne, nu!
Nu știi de ce sunt aici, nu?
În 1991, SUA a invadat Irakul, după care inspectorii militari au descoperit
că Saddam reușise de șase luni să îmbogățească uraniul
până la nivelul la care putea construi o bombă nucleară.
Avea material fisionabil.
Și nimeni de la CIA,
n-avea nici cea mai vagă idee că acest program exista, măcar.
Așa că acum, după un deceniu, vrei să-mi spui
că sunteți 100% siguri că tuburile astea nu sunt destinate armamentului nuclear?
Nicio informație nu e 100% exactă.
Atunci ești 99% sigur? 98%?
- Nu poți stabili cu precizie... - Spuneam...
Ar putea fi 97% și tot rămân 3% șanse că te-ai putea înșela.
Sau 4%, sau 5%...
Tot niște cifre destul de mari, Paul.
Ai semna pentru așa ceva?
Ai fi gata să garantezi așa ceva?
- De fapt, nu garantez așa ceva, domnule! - Ba da, Paul.
De fiecare dată când interpretezi o frântură de informație,
de fiecare dată când spui "poate" sau "posibil", decizi ceva.
Iar acum iei o mulțime de mici decizii care însumate înseamnă o decizie uriașă.
Dar dacă ar fi doar 1% șanse să te înșeli?
Ai putea spune cu siguranță că-ți asumi riscul ăsta
și să susții drept adevăr faptul că acest echipament nu e destinat
unui program de înarmare nucleară?
Știi cât înseamnă 1% din populația acestei țări?
3.240.000 de suflete.
Domnule, noi nu suntem mașini. Ne uităm la dovezi, le analizăm
și, credeți au ba, nu toată lumea e de acord întotdeauna.
- E un proces. - E un proces!
- Da. - În care nu e toată lumea de acord.
Exact.
Cine nu e de acord?
Ce naiba face Joe Turner lângă director?
N-ai auzit? Vineri directorul l-a luat la Casa Albă.
L-a pus la curent pe președinte în chestiunea tuburilor de aluminiu.
Cred că râzi de mine!
Tipul ăla e un nătărău!
E fără ieșire. Deci avem o listă cu oameni de știință irakieni.
Cum sugerezi să ajungem la ei?
Mukabarat îi supraveghează zi și noapte.
Casele lor au microfoane, prietenii lor sunt urmăriți.
Trimitem o echipă tactică din nord?
Trebuie să treci prin puncte de control și blocaje de drumuri.
Vino în mijlocul nopții la mine și întreabă-mă dacă vreau să ajut SUA.
- S-ar putea să reacționez impredictibil. - O acțiune în forță e prea riscantă.
Chiar dacă ajungem la ei, nu vor dori să vină singuri.
Vor dori să-și ia familiile, copiii...
Pot să mă duc în Basra și să le cer ajutorul iordanienilor.
Dă-mi două luni și-ți aduc doi sau trei dintre ei.
Nu. Am 29 de nume. Trebuie să ajung la toți.
E prea dificil, Val. Ce vrei să faci, să antrenezi un șoricel?
Poate.
Bună. Te-am trezit?
- E ora 3:45. - Trebuie să fiu la aeroport în 45 de minute.
Cât durează de data asta? Trebuie să am grijă de copii, mâine?
- Ți-am lăsat un bilet. - Sigur, e totul pe bilet.
N-am vrut să te trezesc.
Nu mai discutăm unul cu altul decât prin bilețele de luni de zile.
Frigiderul e plin de bilețele.
Parcă aș fi un moșneag... Doamne!
Nu știu unde te duci.
Cu cine te întâlnești. Dacă ești într-o închisoare
sau în vreun canal din Iordania sau Beirut.
Și, dacă dispari, nu pot spune nimănui, pentru că n-ai fost niciodată acolo.
Nu știu unde te duci.
Mă duc la Cleveland.
Am scris în bilet.
Să ai o zi bună.
Ai două din acestea în bagaje. Acesta e singurul pix pe care vrem să-l folosești.
Cerneala din acest pix e vizibilă doar zece secunde.
Devine vizibilă doar când se aplică substanța chimică potrivită.
Dacă agenții Mukabarat văd asta, îmi vor face lucruri groaznice.
Spuneți-mi ce vreți să știți. Voi memora totul.
Avem 50 de întrebări precise. Unele sunt extrem de tehnice.
Ai 206 oase în corp.
Vrei să-ți spun numele lor în engleză, latină sau arabă?
Cum te simți?
Dacă te oprește cineva, dacă te întreabă ceva,
rămâi calmă, îți vizitezi doar fratele.
- Fără detalii. - Cum reușești?
Cum minți pe cineva în față?
Trebuie să știi de ce minți.
Și să nu uiți nicio clipă adevărul.
E timpul.
Ești gata?
Agenți Mukabarat. Supraveghează pupitrul de control din partea asta.
Cât de aproape e guvernul condus de Saddam Hussein
de a obține armament nuclear?
Veți primi estimări diferite în privința asta.
Dar știm că s-au efectuat transporturi în Irak.
De exemplu, tuburi de aluminiu, potrivite pentru programele nucleare.
Nu se poate ști cât de repede poate obține arme nucleare,
dar nu vrem ca gura de foc să producă o "ciupercă" nucleară.
E o scurgere de informații coordonată.
Unii dintre oamenii vicepreședintelui a dat știrea ziarului New York Times,
iar acum, toată presa citează scurgerea de informații.
"Gură de foc","ciupercă nucleară"... Folosesc aceleași cuvinte.
- E o scurgere coordonată. - Vin acasă.
Am reușit să-l reținem, înainte să obțină din această sursă
tuburile necesare pentru construirea unei centrifugi.
Eu închid mereu ușa și deschid fereastra.
Dar tot se simte mirosul.
Ai vrea să rulez un prosop și să mă ascund în cameră
ca un adolescent care fumează?
Să blochez ușa de la birou?
- Ieși pe terasă. - Sunt -23° C afară.
Steve, ajută-mă tu. Nu înțelegi ideea.
Vrei o atmosferă gen Winston Churchill. Papuci de casă și un șemineu aprins.
Cărți antice și un dulău credincios.
Nu vrei să tremuri afară, pe întuneric, îmbrăcat sumar.
Atunci nu te gândi la Churchill, gândește-te la Scott în Antarctica.
- Mă dau bătut. Pot să pun o întrebare prostească?
- Ce e un tub de aluminiu? - E un tub folosit la centrifugi.
Pentru îmbogățirea uraniului.
- Da, acum e mult mai clar. - Cine știe ce fac cu ele?
Ba se știe la ce se folosesc.
Ai citit despre asta, Valerie?
Am fost plecată săptămâna trecută cu afaceri.
Practic, Saddam a cumpărat tuburile astea și l-am prins.
Și sunt pline cu uraniu.
- Ba nu sunt pline cu uraniu. - Ba sunt pline cu uraniu!
Soțul meu, expertul.
Sunt pentru purificare. Bomba e făcută mai târziu.
Practic, îl fierbi și construiești bomba.
- Nu. Cine spune asta? - Sunt doar niște tuburi, Jeff.
Joe, tu știi despre astea. Ce crezi?
Nu știu nimic despre tuburi. Nu sunt calificat.
- Cred că întrebarea e... - E un pretext!
50% din americani cred că Saddam a dărâmat Turnurile.
Dar nu se poate spune că nu e o amenințare.
E nebun, ca și Hitler. Dacă am scăpat de Hitler...
Nu e Hitler, îmi pare rău. E Saddam. Noi l-am pus acolo.
Fiindcă era în interesul nostru. E vina noastră. Nu e o amenințare.
L-ai cunoscut pe Saddam, Fred?
Te-a privit Saddam în ochi și te-a amenințat?
Te-a amenințat cu moartea?
Habar n-ai despre ce vorbești.
Cred că e probabil adevărat.
Eu sunt vinovatul.
Desert? Cafea? Dorește cineva?
Era evident că asta va ajunge în altă parte.
Noi avem o regulă în casa noastră. Fără politică la masă.
Întotdeauna se încheie cu o gâlceavă.
Nimeni nu știe ce se întâmplă acolo. Cine știe?
Așa e, Sue. Cine știe?
Așteaptă aici.
Mă bucur atât de mult să te văd!
Am un prieten în serviciile de securitate.
Am lucrat pentru guvern timp de 15 ani.
Trebuie să fie și unele avantaje. Altfel, poți aștepta toată ziua.
- Casa arată diferit. - Se dărâmă cu totul.
În '93, au bombardat clădirile guvernului de aici.
Fundațiile sunt praf.
Hammad, trebuie să vorbesc...
Am tot vrut să revopsesc exteriorul.
Dar e greu să găsesc timp pentru asta, când sunt atât de ocupat cu munca.
Însă grădinile au rămas la fel.
Mi-au dat întrebări pentru tine.
Ce întrebări?
Cât mai aveți până faceți un focos nuclear?
Unde și când se va efectua primul test?
Cât uraniu îmbogățit aveți?
Numele celorlalți oameni de știință din program.
Care grupare militară controlează programul?
Care dintre...
- Ce e? - Ei nu știu?
- Ce, Hammad? - Programul a fost distrus în anii '90.
Americanii l-au distrus. Și ei știu asta.
Ce întrebări mai sunt?
Cât de avansate sunt laboratoarele în care se fac centrifugele?
Ce metodă se folosește pentru separarea izotopilor?
E o nebunie.
Noi nu avem piese nici măcar să întreținem un tanc.
Trebuie să lucrez la o fabrică în care se fac îngrășăminte.
Și ei știu asta.
Ei știu asta. Trebuie să știe.
Trebuie să vezi asta.
Trebuie ca Jack și Bill să vadă asta.
Ambasadorul Wilson e ultimul oficial american
care l-a întâlnit pe Saddam Hussein.
S-a întâmplat în 1990, niște vremuri înfricoșătoare.
Saddam a amenințat că va executa orice persoană îi adăpostește
pe străini, așa cum îi numea el.
Ambasadorul Wilson a cerut o conferință de presă
și a apărut cu un laț la gât.
Și a declarat pentru presă:
"Dacă se permite capturarea și executarea americanilor,"
"îmi voi aduce singur funia."
Saddam a făcut unele concesii și ambasadorul Wilson a ajutat
mii de oameni să ajungă cu bine acasă.
Când a ajuns și el acasă, a fost întâmpinat de președintele SUA.
Acesta l-a luat în Biroul Oval și l-a prezentat în Consiliul de Război
drept un erou american.
Nu e chiar așa.
Era camera lui Roosevelt, și nu Biroul Oval.
Persoana din centru.
Saddam e o amenințare iminentă pentru siguranța națională?
Fratele lui Zahraa a lucrat cu 500 de fizicieni la fabrica nucleară Safa.
În '91 a fost distrusă de bombardiere B-52.
Hussein Kamel i-a reținut pe fizicieni sub amenințarea cu moartea.
Dar sancțiunile au distrus economia.
Iar în '95, când a fost executat Kamel, echipa s-a destrămat.
Toți spun același lucru. Nu există un program de înarmare.
Sunt 30 de fizicieni în domeniu nuclear, interogați de irakieni, în Irak,
care spun același lucru.
Jim, oamenii ăștia au riscat enorm.
Și ce ne-au adus? Mai bine economiseam banii pe transport.
Casa Albă este dezinformată!
Cineva culege date neconfirmate și le oferă presei ca fiind reale.
Apoi se uită la noi așteptând să le confirmăm. E o porcărie!
Unul din miniștrii lui Saddam l-a întrebat de ce a executat
un membru al Cabinetului care-i fusese un susținător fidel.
Saddam a spus că preferă să-și ucidă prietenii din greșeală,
decât să le permită dușmanilor săi să trăiască.
Pentru mine, aceasta e caracteristica unui monstru.
Vicepreședinte Cheney, membri ai Congresului
și distinși compatrioți:
În fiecare an ne întâlnim aici să discutăm despre starea națiunii.
Vrem să vă dăruim cana asta și fanioane pentru copii.
- Mulțumesc. - Mulțumesc că ați discutat cu noi.
Ai grijă cum conduci.
- Un Black Eye la pachet. - Ce e...
Două porții de cafea neagră espresso.
Mulțumesc.
Știm de la trei dezertori irakieni știm că la sfârșitul anilor '90,
Irak avea câteva laboratoare mobile în care se făceau arme biologice.
Saddam Hussein avea un program avansat de echipare nucleară.
Avea un model de armă nucleară
și lucra la cinci metode diferite de îmbogățire a uraniului.
Guvernul britanic a descoperit că Saddam Hussein a căutat recent
cantități importante de uraniu în Africa.
Sursele noastre au descoperit că încearcă să obțină
tuburi de aluminiu speciale pentru producția de arme nucleare.
Națiunea noastră luptă cu precauție,
fiindcă știm costurile
și ne temem de zilele de jale ce vor veni.
Noi căutăm pacea. Ne zbatem s-o obținem.
Și uneori pacea trebuie protejată.
- Au dat drumul la curent azi? - Doar pentru o oră.
Ce faceți? Ne supraveghează.
Nu ne mai supraveghează nimeni.
Cred că poliția secretă are alte probleme.
Sora mea mi-a spus că americanii ne-ar putea trece peste graniță.
Și ai încredere în ei? Deschide ochii.
Și ciulește urechile.
Prietenii tăi americani te strigă chiar acum.
Sunt singura noastră șansă.
El trăiește în lux, iar familiile voastre se zbat.
Bill, așteaptă.
Toate echipele caută arme de distrugere în masă în deșert. Nu pot!
- Vreau doar câteva unități... - Nu avem resursele, Val.
- Trebuie să salvez aceste familii... - Ascultă-mă!
Să spunem că-i extragem de acolo și-i punem să mărturisească.
Ce crezi că ar putea spune, din ceea ce vrea Casa Albă să audă?
"Mulțumim, dar nu există program nuclear și nici arme de distrugere în masă."
"P.S. - Știați deja asta."
Vrei să mă duc la directorul CIA, să-și aprobe propria sa înmormântare?
- Bill, mi-am dat cuvântul. - Nu e problema mea.
Eu am probleme mai mari.
Dacă ar fi fost un copil pe pervaz la etajul șapte,
nimeni nu l-ar salva dacă l-ar vrea Casa Albă acolo.
Bill are dreptate. E doar una din miile noastre de probleme.
- Fizicienii aceștia... - Sunt cei care au lucrat la arme.
Dacă nu-i putem proteja, vor fugi în prima țară care poate
și se vor apuca de treabă.
N-am spus asta niciodată. Dacă va întreba cineva, neg totul.
Cât de discret poți să faci asta?
- Vreau să vin cu tine. - Du-te înapoi înăuntru.
Vreau să vin cu tine, tată. Vei fi în siguranță cu mine.
Vezi drumul din față? E deschis, dar sunt americani acolo.
- Un punct de control? - Chiar în față.
Au o bază în școală.
- Tată, mi-e frică! - Nu te teme.
Nu-mi place asta. Să plecăm de aici.
Nu e nimic, Ahmed.
- Tată mi-e tare frică! - Lasă capul jos!
Trebuie să știu că familia mea va fi în siguranță.
Soția și copiii mei sunt în pericol.
Știu asta.
Ne vom ocupa de familia ta, dar trebuie să acționăm repede.
De unde știu că pot avea încredere în tine?
Fă exact ce-ți spun eu. Nu vă vom dezamăgi.
Miercuri s-a raportat moartea a încă cinci soldați americani.
Un soldat a murit după explozia unei bombe,
în timp ce patrula pedestru.
Alți patru au murit în toată țara.
Cifrele irakiene arată că 966...
Guvernul britanic a descoperit că Saddam Hussein...
...cantități importante de uraniu... ...în Africa.
Guvernul britanic a descoperit că Saddam Hussein a căutat recent
cantități importante de uraniu în Africa.
Pete, vreau să te întreb ceva foarte important.
E posibil ca președintele să se refere la o altă țară africană,
și nu la Niger?
Am văzut rapoartele. E Niger.
Se referă la zăcămintele din Niger. De ce?
Eu sunt sursa. Am fost în Niger. Și nu e adevărat.
Înțeleg.
Și ce anume ai vrea să faci?
Nu știu ce voi face.
Vrei sfatul meu? Nu face nimic.
Ți-ai făcut treaba, ai venit acasă. Gata.
Vorbim despre "turtele galbene" din Niger.
Nu trebuie să mă duc în Africa, să știu că ceva nu e în regulă.
În trei luni n-am găsit nimic? Nu tu centrifugă, nu tu uraniu.
Niciun fel de armă de distrugere în masă.
Crezi că e ceva în neregulă? Suntem mulți care credem asta.
Și de ce nu ia nimeni poziție?
Tu de ce crezi, Joe? Am plecat la război.
Ca prieten al tău, te sfătuiesc să acționezi cu cap.
Ai o soție, o familie...
Vorbim despre președintele SUA, despre Casa Albă.
Privește-te lung în oglindă și repetă asta.
- Ce s-a întâmplat? - Nimic.
Doar că sunt obosită.
- Copiii au adormit? - Da, au adormit.
Bine.
Mă duc sus.
Unii cred că ne pot ataca în condițiile de față.
Eu le spun doar să încerce.
Avem forța de a rezolva problemele de securitate.
Ce nu am găsit în Africa
Nu a existat o înțelegere legată de uraniu între Irak și Niger.
Nu avem nimic nou.
Cred că declarația președintelui nu se referea doar la Niger.
Declarația președintelui e corectă?
Da, cred că declarația președintelui a avut fundamente mai ample.
Dar, referitor la "turta galbenă" din Niger,
ni s-a confirmat că a fost de fapt un fals.
Rahat!
- Poftim? - Rapoartele britanice.
Mark, anulează-mi întâlnirile de dimineață.
Deci a fost greșit.
Voi răspunde mai târziu la întrebarea lui David.
- Fleischer a evitat să răspundă. - Am văzut.
CBS știe că rapoartele despre "turta galbenă" au venit din Cincinnati,
acum zece săptămâni, la cererea CIA.
Au aflat și că Gerson a scris ambele discursuri.
Karl vă caută. E supărat.
Vreau să primesc stenograma oricărei știri în care apar
ambasadorul Wilson, Niger sau "turta galbenă".
Și spune-i lui Karl că mă găsește în birou după ce termin.
Președintele e discreditat. Nu ne putem ascunde.
Trebuie să schimbăm povestea.
Cine e Joe Wilson?
David, dacă cineva lucrează pentru CIA
și-și trimite soțul în călătorie, ar exista și un document?
O asemenea cerere necesită permisiunea superiorilor.
De la superiorul direct și până la directorul CIA.
Dar ar trebui să existe.
Bine.
Președintele are dreptul de a dezvălui informații secrete?
14 iulie 2003
- Valerie. - Ce e?
"Decizia CIA de a-l trimite pe fostul diplomat Joseph C. Wilson în Africa..."
Mai jos.
"Wilson nu a lucrat niciodată pentru CIA, dar soția sa..."
"...e un agent specializat pe arme de distrugere în masă."
Au făcut asta.
Asta apare și peste ocean?
- E în ziar. Apare peste tot. - Nu, rubrica lui Novak.
- Are afiliere peste ocean? - E pretutindeni.
Dumnezeule!
Valerie, ce faci?
Cine ești?
Ne trebuie lista tuturor celor cu care ai intrat în contact, fiind sub acoperire.
- Lucrez deja la asta. - Bine.
Trebuie să aflăm rapid ce implicații va avea asta.
Domnule, am câteva operațiuni în desfășurare,
agenți pe teren și momente critice...
Luăm totul pe rând.
Faci o listă și revii aici. Nu face nimic altceva.
De ce sunt aici și cei de la Securitatea internă?
Pentru a ne ajuta să evaluăm daunele.
Doamnă Plame, mergem pe aici.
Merg la toaletă.
Doamnă Plame?
Doamnă Plame!
Val!
Jack, trebuie să trimit un mesaj în Bagdad.
15 oameni de știință vor fi aduși azi la graniță.
Trebuie să le trimit un mesaj.
- Nu știu despre ce vorbești. - Jack, sunt gata de plecare.
Știi ce înseamnă asta.
Îmi pare rău. Trebuie să plec.
Val, poți să vii puțin?
Fă pași.
Începând de azi dimineață, toate operațiunile
în care ești implicată tu au fost suspendate.
Nu vei mai avea niciun contact cu agenții operaționali.
Participarea ta la operațiuni nu mai este posibilă pe viitor.
Bill, am opt-nouă echipe pe teren.
Avem spioni în Kuala Lumpur, Mumbay, Dubai.
Trebuie să-mi instruiesc înlocuitorul în echipa mixtă de forțe.
Identitatea acestuia e secretă, din motive de securitate.
Am o operațiune critică în Bagdad...
Val, îmi pare rău. S-a terminat.
Ai fost un agent bun, dar...
S-a terminat.
Unde sunt?
Vor veni. Trebuie doar să așteptăm.
- Hammad, au trecut ore bune. - Vor veni.
"Două surse anonime mi-au spus că soția lui Wilson"
"a sugerat să fie trimis în Niger pentru a verifica raportul italian."
Sunt cuvintele vicepreședintelui, ale unui șef de personal
sau ale unui consilier principal.
Trebuie să închid. Așa voi face.
- L-ai rugat frumos? - L-am rugat.
Un act din 1982 spune că e o crimă ca un oficial guvernamental
să expună intenționat un agent sub acoperire.
Se pedepsește cu o amendă de 50.000 de dolari
și până la zece ani în închisoare.
Nu răspunde la telefon! Cu cine ai vorbit?
- Joe, te rog, nu... - Da, este.
Îmi cer scuze, scumpo. Te-am lovit?
E chiar aici.
E Lisa.
- Alo? - Valerie, ai apărut în ziare.
- Scrie că ești agent CIA. - Nu pot vorbi acum.
Nu pot să comentez despre asta.
Te voi suna eu mâine, da? Îmi pare foarte rău.
Dumnezeule!
Sigur e adevărat.
Au sunat mama ta, unchiul tău și Janey din Chicago.
Am notat mesajele lor.
A sunat și Andrea Mitchell.
Sursele de la Casa Albă spun că povestea adevărată
nu e cea din "Cele 16 cuvinte".
E cea a lui Wilson și a soției sale.
Doresc să comentez? Bineînțeles că vreau să comentez.
Și vrea să apar poimâine în emisiune.
Nu.
Nu o să apari la televizor, Joe.
Mulțumesc.
Articolul are rol de amenințare pentru cei ce ar dori să vorbească.
Analiștii anonimi care au spus că au fost forțați de Casa Albă
s-ar gândi bine înainte să-și implice familia în scandal.
Nu m-am pregătit pentru acest moment.
Nu aveam niciun plan pentru o asemenea zi.
- Când te-ai înrolat? - În '85, când am terminat facultatea.
- Sunt... - 18 ani.
- Ei te-au recrutat? - Nu, eu m-am oferit.
- Și Joe știe? - Da.
- Părinții? - Da, dar numai ei.
Și ai amanți prin toată lumea?
Ai o armă? Ai ucis oameni?
Nu pot să...
Nu-ți pot spune nimic.
Nu-mi poți spune nimic. Bine.
Vrei să mergem la cumpărături, la un film?
Manichiură, pedichiură?
- Soția v-a trimis în Niger? - Nu am fost trimis de soție.
Problema nu e cine m-a trimis, ci dacă s-a săvârșit o nelegiuire.
Alo.
- Alo? - Bărbată-tu e un comunist împuțit.
Sper să mori, târfa comunista!
- Știm unde stai! - Cine e la telefon?
Cine...?
Mami, Trevor nu mă lasă să mă joc cu tractorul lui.
Atunci găsește și tu altceva cu care să te joci.
Mami...
Ce e?
... și a rămas înăuntru, la adăpost, mai mult de doua săptămâni,
iar când...
- Zahraa... - Hammad a dispărut.
Nici soția, nici copiii lui nu sunt de găsit.
Unchiul meu din Mansour a spus că sunt vizați.
- Îi ucid... - Pe cine?
Pe colegii lui Hammad. Dr. Hubbuck a fost împușcat pe stradă.
Dr. Falli a fost ucis în holul casei sale.
- Zahraa, ascultă-mă... - Știu că-mi poți spune unde se află.
Spune-mi că e la voi, te rog, te implor!
Nu vreau să știu altceva, doar spune-mi că e teafăr.
Nu e la noi.
Ai spus că va fi în siguranță. Ai spus că vom fi utili. Ai promis...
Am avut încredere în tine.
Justiția trebuie să stabilească dacă administrația, la cel mai înalt nivel,
a urmărit să distrugă cariera unui funcționar public,
pentru a mă pedepsi pe mine că am spus adevărul.
- Ce se întâmplă? - Ce cauți aici?
Falli. Habbuck. Cine altcineva?
- Nu știu la ce te referi. - Lasă vrăjeala. Cine mai e mort?
Ai avut dreptate. Era vorba de oamenii de știință.
- Am luat o decizie. - O "decizie"?
Am dat lista din dosar legăturii noastre. Cei de la Mossad erau și ei pe fir.
Încearcă să-i găsească pe acești indivizi încă de la invazie.
Îi vei sili să se ascundă. Vor fugi direct spre Iran, Pakistan.
- Valerie, nu mai e problema ta. - Cum de poți dormi noaptea?
Uite că dorm foarte bine.
Mama lui Carol se afla aici, așa că va trebui să-ți cer să pleci.
Se cheamă "combaterea proliferării", Jack. Combaterea!
Linda, mai ești aici? E târziu.
La sfârșitul zilei, tare aș vrea să văd
dacă va fi scos Karl Rove din Casa Albă cu cătușele la mâini.
Și credeți-mă, când rostesc acest nume, știu ce spun.
Domnule Wilson, am bătut drumul tocmai din Portland.
Eu și soția n-am căutat niciodată publicitate.
Știu că va fi impresionată când va auzi de toată susținerea de aici.
26 SEPTEMBRIE 2003
- Alo! - Valerie, da pe MSNBC!
- Așteaptă o clipă... - Au demarat o anchetă.
Ashcroft tocmai a anunțat. Au zis că vor convoca un proces cu jurați.
Așteaptă o clipă!
...FBI întreprinde o anchetă penală privind dezvăluirea identității agentului CIA...
Vin acasă mai târziu. Trebuie să trec pe la Fox. Vor să comentez pe marginea anchetei.
- Vor comentarii pe marginea investigației. - Joe, așteaptă...
- Trebuie să luptăm. - Dacă nu vom lupta, vom fi împinși înapoi.
- Mai am un apel. Trebuie să închid. - Joe...
- Joe Willson. - Joe, sunt Chris Matthews.
Tocmai am vorbit cu Karl Rove.
Mi-a spus, citez: "Soția lui Willson a fost un schimb cinstit."
Mulțumesc că ai venit aici.
Vreau să-mi exprim indignarea personal față de tine.
Știu că nu-ți este ușor, dar vreau să știi că CIA-ul îți e recunoscător
pentru discreția ta, ținând cont de împrejurări.
Nu ne mai putem permite continuarea acestui schimb de lovituri de cuțit.
Primesc zilnic amenințări cu moartea.
Oamenii mă amenință că-mi vor ucide soțul, că le vor face rău copiilor.
Am fost la CIA și am solicitat paza pentru a-mi proteja familia.
Am fost refuzată: "Contextul depășește cadrul protocoalelor bugetare."
Domnule, dacă acesta e un schimb de lovituri de cuțit,
noi ducem lupta asta de unii singuri.
Joe Wilson împotriva Casei Albe, carevasăzică?
Nu-ți pot spune decât "bafta".
Dar ca prieten, ar trebui să-ți spun că acei oameni,
acei câțiva din clădirea de acolo sunt cei mai puternici oameni din istoria lumii.
Cât efort crezi că ar precupeți pentru a lupta împotriva lui Joe Wilson?
Joe duce lupta lui, Valerie.
Dar noi știm că putem avea încredere în tine. Vorbește cu soțul tău.
Tucker Carlson a spus că soția lui Wilson l-a trimis după potcoave de cai morți.
Cică aș fi avut nevoie de lucru. Cine are nevoie de muncă pe gratis?
Că doar Nigerul e renumit pentru restaurante celebre și concerte de operă!
Îmi amintește de Paris!
Ascultă, a sunat cineva de la revista Vanity Fair.
Vor să facă un articol.
Vor să facă un interviu, poze, să spună toată povestea.
Ce părere ai?
Ce părere am?
Dacă vreau să-mi apară poza în Vanity Fair, asta mă-ntrebi?
- Valerie, asta e șansa noastră. - Șansa de a face ce?
Să spuneam povestea în versiunea noastră. Asta ne va aduce zeci de apariții TV.
Trebuie s-o facem. Ne ucid.
Pe Fox, pe bloguri. Ne acoperă vocile.
Trebuie să ripostăm.
Ce e? Ce s-a-ntâmplat? Ce am spus?
Nu înțelegi, Joe? Când vor înceta toate astea?
Adresa noastră e pe internet. Există o fotografie a casei noastre.
Numărul de telefon l-am schimbat, cred, de vreo cinci ori.
Numele meu e peste tot. Numele meu adevărat, Joe.
Unde ne va duce toată vorbăria asta, publicitatea, zarva,
tot rahatul ăsta? Unde?
Andrew Card le-a spus celor de la Finacial Times
că vor trece cu buldozerele peste mine. Citez: "Cu buldozerele!"
Îmi pare rău, dar eu nu mă las doborât fără luptă.
Nu fără a opune o rezistență puternică.
E vorba de Casa Alba, Joe. Casa Albă!
Chiar crezi că te poți lupta cu ei și să câștigi? Ne vor îngropa de vii.
Ne vor îngropa dacă nu luptăm.
- Valerie, ascultă-mă... - Nu, ascultă-mă tu pe mine!
Valerie! Asta mă face să am dreptate, dacă urlu mai puternic decât tine?
Dacă țip mai tare decât tine, am dreptate? Dacă eu sunt Casa Albă
și urlu de un milion de ori mai tare decât tine, dreptatea e de partea mea?
Au mințit, Valerie! Au mințit! Ăsta e adevărul!
Adevărul, da...
Când vor termina cu noi nici nu vom mai ști ce-i aia.
Fir-ar!
Scooter e în birou?
- Ce-i asta? - Senatul și-a terminat ancheta.
Concluziile Comisiei pentru Informații Secrete în 511 pagini.
Dă la pagina 39.
- Bună, tati! - Cine e frumoasa mea?
Salut, monstrule! Ce faci?
Mergeți să vă jucați, înainte să înceapă ploaia.
Ce e asta?
E raportul Comisiei pentru Informații Secrete a Senatului.
La pagina 39, scrie că "soția fostului ambasador a fost cea care l-a propus"
și a inclus și un memoriu scris de ea, în care scrie, citez:
"Soțul meu are bune legături și cu primul-ministru"
"și cu fostul ministru al extracției miniere, ambii având informații"
"în acest domeniu de activitate." Este exact ce tot dezmint eu...
În toate ziarele, la orice televiziune, post de radio,
oricui a vrut să mă asculte le-am spus
că soția mea nu m-a trimis în excursie pe bani publici.
Nu eu te-am trimis.
- N-aveam puterea asta. - Ai trimis un e-mail.
- Comisia l-a găsit. - Am trimis sute de e-mailuri.
De ce nu mi-ai spus? Nu te-ai gândit că ar putea fi important?
N-am luat eu hotărârea. Mi s-a cerut să scriu o recomandare.
Ce era să fac, să nu spun că soțul meu are cunoștințe despre așa ceva?
Acum ne au la mână cu asta. Mă vor face mincinos și așa va rămâne.
Ei au toată puterea, eu ce am? Cuvântul meu.
Trebuie să deschizi gura, Valerie. Trebuie să vorbești în public.
Trebuie să ne aperi. În clipa asta.
Și ce vrei să fac? Să mă duc la ziare, cum ai făcut tu?
Să scriu un articol în New York Times?
Știi că va trebui să cer acordul CIA-ului...
Stai așa... Iubito, du-te și te joacă!
CIA-ului? Valerie, cui îi ești loială? Soțului sau CIA-ului?
Familiei. Întotdeauna am pus familia pe primul loc.
Și tu ai pus-o pe primul loc când ai scris nenorocitul ăla de articol?
- Mami... - Trevor, du-te și caut-o pe Samantha.
Merg pe căi ocolitoare spre și de la școală.
Mă uit prin camere, pe sub paturi, de fiecare dată când intru în casă.
O casă pe care o vom pierde în curând pentru că opera ta își pierde interesul,
iar clienții tăi vor subiecte de primă pagină.
La ce bun toate astea, Joe?
Poate că ai dreptate.
Poate c-ar fi trebuit să-mi țin gura închisă.
Asta te-a învățat, tatăl tău, Valerie? Asta ți-a spus colonelul Sam Plame?
Un bun american își ține gura? Un bun american se face că nu vede?
Tu m-ai trimis în Niger?
"Nu-i merg prea bine afacerile. E pe o pantă descendentă."
"Voi trage niște sfori, îi voi arunca un os."
- Cam așa s-a întâmplat? - Cum îndrăznești?
- Tu m-ai trimis? - Crezi că te mint?
Mi-aș da seama dacă m-ai minți?
Trevor, dragule...
Haide, Sam. Să mergem la mașină.
- Pa, copii. - Pa, tati.
Ne vedem acasă. Vin cu mașina mea, da?
Joe Wilson s-a făcut de râs.
Totul din povestea lui e ori minciună, ori înșelăciune, ori incompetență.
Cred că asta e foarte important. Suntem în vreme de război
și vrei să știi ce a spus și ce n-a spus președintele, ce a obținut și ce nu,
și auzi pe cineva care spune că a fost trimis de vicepreședinte să investigheze
și, în loc de asta, se dovedește că a fost trimis la recomandarea soției...
Uite-l!
- Domnule Wilson... - Ați încălcat o proprietate particulară!
Domnule Wilson, vă mențineți declarația că vicepreședintele v-a trimis în Niger?
- Și nu soția? - Nu comentez.
Plecați de pe proprietatea mea.
- Ne-ați mințit de la bun început? - N-am mințit niciodată.
Nu am primit vreo plată. Nu soția m-a trimis.
- Acum, plecați! Cu toții! - A fost un concediu, Domnule Wilson?
N-a fost un concediu, ci investigarea... Poftim?
- Sunteți împotriva trupelor noastre? - Poftim? Afară de pe proprietatea mea!
Domnule Wilson, lumea vorbește că soția dv., de fapt, nu era agent CIA, ci secretară.
Domnule Wilson, e adevărat că ați donat bani pentru campania lui Kerry?
Cred că e vorba numai despre bani. E vorba de un agent CIA de nivel trei,
cu un salariu de bugetar, care...
S-ar fi putut transfera în altă parte, în cadrul CIA, nu era obligatoriu să plece.
Probabil că CIA o voia plecată, pentru că deja apăruse în presă fără permisiunea lor.
Se pare că era considerată un agent mediocru, în cel mai fericit caz.
Pot lua perna?
Când eram la "Fermă", antrenându-ne pentru a deveni agenți de teren,
alegeau patru-cinci dintre noi și ne spuneau să ieșim în față.
Eram luați pe sus, ni se acopereau capetele și eram aruncați în celule separate.
Ne privau de somn, ne băteau.
Tot ce trebuia să facem era să dezvăluim numele unuia dintre ceilalți.
Doar un nume.
Te presau până îl aflau. Până îți găseau punctul la care cedai.
Și unul câte unul, toți cedau.
În afară de mine. Și asta m-a făcut să fiu deosebită.
Nu pot fi făcută să cedez.
Eu nu am o limită la care cedez.
M-am înșelat.
- N-ai voie să alergi pe scări... - Coborâți cu grijă. Haideți.
Trevor, ia-ți haina.
- Luați-vă rămas bun de la tata. - Salut, copii!
Plecăm într-o călătorie misterioasă.
Știu că mergeți... Veniți încoace. Ne vom revedea curând.
- Ne vedem în curând. - Haideți în mașină, copii.
- Bună, bunico! - Ați ajuns! Ce faceți?
Guvernele din Niger și Burkina Faso
erau interesate să exploateze zăcămintele de aur din lungul graniței lor.
Nu era un mare risc, căci aurul ajungea astfel la 5 $ gramul.
- Bună. - Bună, prietene.
Joe Wilson.
- Încântat. - Mă bucur de cunoștință.
- Ce-ți face soția, Joe? - E bine...
Scuză-mă, îmi aduci, te rog, o cafea neagră, tare?
Nu prea mi-e foame.
- De cât timp ești în oraș? - Doar de câteva zile.
Ardem de nerăbdare să-ți auzim propunerea.
Te pot ajuta? Scuză-mă, te pot ajuta cu ceva?
Eu doar le spuneam acestor domni că dv., domnule, sunteți un escroc.
E un prânz particular. Lasă-ne în pace, te rog.
Acest bărbat e un mincinos și un trădător.
E plătit de către grupările extremiste de stânga.
E un lingău democrat și un susținător împotriva războiului.
- Ne-a înjunghiat trupele pe la spate. - Pleacă, acum!
- Îmi cer scuze. - Ai mâinile mânjite cu sânge.
Și soția ta e o trădătoare care se lasă în voia iluziilor.
Pleacă de la masa mea! Cum îndrăznești să vorbești de soția mea?
N-o cunoști nici pe ea, nici pe mine! Pleacă în clipa asta!
Foarte frumos. Domnilor, ar trebui să știți că luați masa cu un trădător.
- Cred c-ar trebui să plecăm. - Vă rog, nu faceți asta!
Ați auzit cum mi-a vorbit...
Să-ți fie rușine! Și te mai consideri ziaristă!
Rușine! Nu ești decât o unealtă în mâna altora!
Taxi!
Pallisades.
- Te simți bine? - Da.
Tu ești. Te-am văzut la televizor.
- Ești Joe Wilson. - Ba nu sunt.
- Ba da, frate, te-am văzut la televizor. - Mă confunzi.
Ba nu, te cunosc. Și pe mine mă cheamă Joe.
Sunt din Sierra Leone, Freetown.
Ai fost acolo, nu? Îți place Freetown?
Joe, amândoi știm că Freetown e o gură de canal.
Asta așa e. E adevărat ce spui, frate.
Într-adevăr, Sierra Leone e pe moarte.
E prea multă nedreptate și corupție în Sierra Leone.
Oamenii de la vârf au prea multă putere. Mult prea multă putere.
Oamenii nu-și dau seama de aici. Aici, în America, e o altă lume.
- Eu n-aș fi așa sigur de asta. - Cum poți spune asta?
Tărâmul libertății, frate. Țara celor curajoși.
Joe, trage pe dreapta, te rog. Voi merge pe jos.
Păstrează restul.
- Cum se simte? - Din ce în ce mai bine.
Încearcă să se adapteze.
Vezi păsările alea galbene de acolo? Le vezi?
Cândva știam cum se numesc...
Ce frumoase sunt.
Cred că mariajul meu a luat sfârșit, tată.
Știu că fetița mea nu spune vreodată ceva până nu e absolut sigură.
Va mai fi o anchetă a Congresului.
El vrea să vorbesc. În public.
Mă îndoiesc că așa s-ar rezolva lucrurile.
Nici măcar nu mai putem comunica unul cu celălalt.
Îmi amintesc că și eu am folosit aceleași cuvinte... Iulie '72.
Eu și cu maică-ta ne certam tot timpul.
Cred că se săturase să tot schimbe locuințele.
Când m-am pensionat, după 25 de ani în serviciul Forțelor Aeriene,
mi-am dat seama că n-am avut niciodată un cămin.
Cred că ne-am mutat de vreo 25 de ori.
Germania, Singapore, Australia, Anglia.
25 de ocazii de a te prezenta în fața noilor colegi.
Dar te-ai descurcat. Erai responsabilă.
Poate puțin prea serioasă.
Asta te-a călit foarte tare.
Poate mai mult decât eu sau mama ta ne-am putea da seama.
Nu văd cum s-ar putea rezolva asta.
Nu de data asta. Nu și de acum încolo.
Dar n-a fost bine ce au făcut ei, Valerie. N-a fost deloc bine. Să nu uiți asta.
Să presupunem că printr-un miracol, o vei scoate la capăt cu asta.
Nu există nicio garanție că nu te vei mai certa cu Joe.
E încăpățânat ca un catâr. Nu va renunța. Și nici tu.
Bunicule, privește!
Pe cinstea mea, nu va renunța până nu îi iese.
Haide, întinde brațul. Dă-i drumul!
- Bună încercare! - Mai arunc o dată.
Bună încercare!
...în final s-a dovedit a fi o veste proastă
pentru unul dintre membrii echipei de la Casa Albă, o figură centrală,
anume, Scooter Libby, cu cinci capete de acuzare.
Brian Willis ne-a transmis printr-un reportaj special
că acesta riscă 30 de ani de închisoare. Vorbim acum cu Dan Abrams, colegul meu.
Vă puteți imagina că scrisoarea de demisie fusese scrisă anticipat...
Ce urmează? Avocații lui Scooter Libby îi pregătesc apărarea acum.
Între timp, președintele Bush trebuie să propună pe cineva la Curtea Supremă.
... să facă față acuzațiilor de sperjur...
L-au băgat pe Libby la înaintare. Va lua vina asupra lui.
Pariez că au căzut la înțelegere. El ia vina supra lui, jocurile sunt făcute.
El va fi iertat, nici măcar nu se va ajunge la proces.
Nu-mi pasă.
Referitor la ce au spus despre noi, nu mă interesează.
Câtă furie o să aduni sau dacă o să ne ia totul. Nu-mi pasă.
Nu vor reuși să-mi distrugă căsnicia.
Regret nespus.
Ai procedat bine.
Am făcut-o pentru mine.
Eu știu de ce ai făcut-o.
Mulțumesc.
Dacă aș putea da timpul înapoi,
să redevii ceea ce erai...
Asta sunt eu cu adevărat.
Cea de aici.
Deci ești gata de luptă?
Bine.
Câți dintre voi știu cele 16 cuvinte cu care președintele Bush
s-a adresat Congresului pentru a porni la război?
Câți dintre voi știu numele soției mele?
Cum puteți ști una și să nu știți cealaltă?
Când am trecut de la întrebarea: "De ce mergem la război?"
la întrebarea: "Cine e soția acestui om?"
Eu am pus prima întrebare. Dar altcineva a pus-o pe a doua.
Și a funcționat, pentru că niciunul dintre noi nu știe adevărul.
Ilegalitatea n-a fost comisă împotriva mea sau împotriva soției mele.
A fost comisă împotriva voastră, a tuturor.
Și dacă vă face să fiți furioși sau să simțiți că nu-și fac datoria,
faceți ceva!
Când Benjamin Franklin a ieșit din Constitution Hall,
după ultima sesiune, a fost oprit de o femeie pe stradă,
care i-a spus: "Ce fel de guvernare ne-ați lăsat moștenire?"
Și Franklin i-a spus: "O republică, doamnă."
"Dacă veți putea s-o păstrați."
Responsabilitatea pentru o țară nu stă doar în mâna câtorva privilegiați.
Suntem puternici și liberi de tiranie
doar dacă fiecare dintre noi ne amintim de îndatoririle de cetățeni.
Fie că e vorba de o groapă de pe stradă,
fie de o minciunii în discursul președintelui, vorbiți! Puneți întrebările alea!
Cereți să se spună adevărul!
Democrația se câștigă, nu se dă gratis. Asta vă spun!
Dar aici trăim și, dacă ne facem treaba, aici vor trăi și copiii noștri.
Dumnezeu să binecuvinteze America.
Doamnă Wilson, vă mulțumim că ați venit la audierea de azi.
Se obișnuiește ca toți martorii să jure, deci vă rog să ridicați mâna dreaptă.
- Jur să spun adevărul și numai adevărul. - Jur.
Vă rog, luați loc.
E un buton pe microfon, care trebuie apăsat și-l puteți apropia, ca să puteți fi auzită.
Bună dimineața, domnule președinte și domnilor membri ai Comisiei.
Numele meu e Valerie Plame Wilson
și sunt onorată că am fost invitată să depun mărturie sub jurământ.
înaintea Comisiei de Supervizare și Reformă a Guvernului,
asupra unei chestiuni critice de protejare a informațiilor secrete.
Sunt recunoscătoare pentru această oportunitate de a tranșa problema.
Scooter Libby a fost condamnat la 2 ani și jumătate și 250.000 $.
Am servit cu loialitate statul ca agent sub acoperire în cadrul CIA.
Președintele Bush s-a folosit de puterea lui executivă pentru a comuta sentința.
Am lucrat pentru apărarea patriei și a cetățenilor ei.
În 2006, adjunctul Secretarului de Stat a recunoscut că el e sursa divulgărilor.
până am fost expusă public în 2003 de un oficial al Administrației.
Armitage a aflat de identitatea Valeriei dintr-un document cerut de Casa Albă.
Joe și Valerie au părăsit Washingtonul pentru o nouă casă în Santa Fe.
Acolo locuiesc și azi, cu copiii lor.
Am ajutat în cadrul unor operațiuni secrete cu organizații afiliate CIA.
Am căutat să descopăr dovezi solide pentru combaterea proliferării armelor
de distrugere în masă în Irak.
În timp ce ajutam de la sediu cu aceste operațiuni,
am făcut și călătorii în străinătate, în misiuni secrete,
pentru a găsi informații vitale.
Mi-am iubit cariera, pentru că mi-am iubit țara.
Eram mândră de seriozitatea responsabilităților încredințate
ca agent secret.